MAGIC BOX uvádí
Copak je?
Já nevím.
Jen...
Nemůžu přestat myslet na to, co jsme prožili.
Víš, jak tomu říkají?
Stockholmský syndrom.
A co musím udělat, abych to měl taky?
Nechat se unést?
-Musí mě držet jako rukojmí? -Jo.
A pak co?
A pak si svého únosce oblíbíš.
Teda, tak to říkají.
Stockholm, Švédsko 1973
Jmenuju se Kaj Hansson.
Jsem psanec!
Podle absurdního, leč skutečného příběhu
Za mostem doleva, ano?
Přijel jste na rockový festival?
-Dovolíte? -Ano.
-Podržím vám to. -Díky, synu.
A hej! Hyjé! K zemi!
Na zem! Hej, vy! K zemi!
Večírek začíná.
Hej ty, postav se. Vztyk.
Svaž ji. Svaž ji. Ruce i nohy.
Co to děláš? Co to, sakra, děláš? No?
Spustila jsi alarm?
-To jsi fakt spustila alarm? -Ano.
No tak jo. Sedni si. Sedni si.
Zavoláš policejnímu náčelníkovi. Rozumíš? Fajn.
Pomoc!
Prosím? Kdo to řekl? Co to má bejt? Co se děje?
Ale no tak! Kde je ředitel banky?
Tak kde je ředitel banky?
-Davide? -Davide!
Jste postřelená?
Ne, není postřelená. Má křeč v noze, nebo něco.
Dones jí banán a všichni ostatní ať vypadnou.
No tak! Honem! Padejte!
Prosím, postavte se. Pomalu se odebereme jinam.
Zůstaňte v klidu. Prosím.
-Máš ho na lince? -Čekám. -Čekáš, jo?
A je to tady.
Je to všechno pro dobrou věc, dámy.
-Šéfe... -Počkej chvilku, sakra.
Nějaký Američan s puškou přepadl Kreditbanku.
Kreditbanku?
Tady Bianca Lindová z Kreditbanky.
Je tady nějaký Američan s obrovskou puškou.
Je někdo zraněný?
Jedna kolegyně je svázaná a...
-Zeptejte se ho, co chce. -Ptá se, co chcete.
Řekni mu, že právě teď chci jeho.
Ať je tady do deseti minut, nebo ti ustřelím hlavu a pak zavěsím.
Máte tady být do deseti minut, nebo mi ustřelí hlavu.
Překvapilo ho to? Byl překvapenej?
Nebo teda... Blbost, co?
Právě jsem přepadl největší švédskou banku.
Asi překvapenej bude.
Ble.
O co vám vlastně jde?
Svaž ji.
Ne. Prosím. Prosím. Mám děti.
Nehraj si se mnou, kurva. Jasný?
Za zádama. Svaž jí ruce za zádama.
Tyhle voči si nech.
No tak, vypadněte. Všichni ven!
Vy taky! Dělejte! Padejte!
Policie! Policie!
Je tam nějakej šílenec!
Náš sociálně demokratický předseda vlády Olof Palme
je zapáleným kritikem Nixona i války ve Vietnamu.
Hej! Stůj! Ani hnout! Jsi normální?
Vždyť jsem jí mohl ustřelit hlavu!
Jsi sám? Drsňák, co?
Máš štěstí, že ti neustřelím hlavu.
-Jenom klid! -Támhle zalez a sednout.
Sednout!
Viděla jsi to? Ustřelil jsem mu tu pistoli přímo z ruky.
A hotovo!
Musíš přestat brečet, jasný? Děsně mě to znervózňuje.
Posaď se. Támhle. Na tu židli. Jasný?
Tak jo, posadím se. A budu hlídat dveře.
Kde mám klobouk?
Dones mi klobouk. Mám ho támhle.
Díky.
A ještě rádio. Něco si pustíme.
Dej ho támhle, jo, přesně. A teď vypadni.
Dělej, vypadni, kurva.
Policejní náčelník už je tady.
Takže co teď? Mám nápad.
Dej mi tu vysílačku. No tak. Kde je ta vysílačka?
Tak, tady. Vezmi si to. Zpívej do toho.
Ty nemáš rád Dylana?
Co to seš za poldu, když nemáš rád Dylana?
Kdo jako může nemít rád Dylana?
Zpívej!
Zatracený Američani. To nemůžou zůstat doma?
Jsou ve druhým patře. Jdeme.
Obsadíme kanceláře.
Jdeme, pánové.
Nemáme času nazbyt.
První švédský případ s rukojmími.
-Jedeme naživo? -Jo, je to naživo.
Tady velitel policie, Mattson. Jdu k vám!
-Doufám, že nejste ozbrojenej! -Nejsem.
Jak se jmenujete vy?
Můžete mi říkat Psanče.
Ať žije Alamo! Jo!
Jste v pohodě, Halstene? Co se stalo?
Bojíte se o poldu, jo? Slyšíte to, co?
On se nejdřív bojí o poldu!
Na toho se vykašli. Vypadni! S tebou jsme skončili.
Vypadni, dělej! Mazej! Tak mazej, slyšels mě?
S tebou už jsme skončili.
-Zajeď si do nemocnice. -Já nikam nejdu.
Hele, to si jako dáváte pivko nebo co?
Chcete mluvit se mnou, nebo s ním?
Rád bych mluvil se slečnou Lindovou, je tady?
Jo, kurva, je... Postav se. Postav se.
To jste vy?
Kde jsou ostatní?
Mluvit budu já. Jasný?
Chci Gunnara Sorenssona.
Hned.
-Gunnara Sorenssona? -Jo.
Z kalmarský věznice.
To nejde.
Já vám řeknu, co jde a co nejde. Jasný?
Poslouchejte mě.
Tak jo. A dolů. Na kolena. Na kolena.
Do tří mi dovezete Gunnara Sorenssona,
nebo ji střelím do hlavy. Jasný?
Klídek, kovboji.
To určitě nechceš. Nechceš jí ublížit.
-Seš v bance. Chceš peníze. -Přesně tak. Chci peníze.
Chci milion americkejch dolarů. Nevoznačenejch. Je to jasný?
Amerických dolarů? To bude chvíli trvat.
A chci dvě pistole a auto a neprůstřelný vesty.
I pro rukojmí.
To je trochu jednostranný.
A o koho vlastně jde? Jenom o tebe, kovboji?
O mě a o Gunnara! Kapišto? Dámy pustíme, až bude po všem.
Až budeme na svobodě.
Promluvím si s ministerstvem. Dejte nám pár hodin.
Myslel jsem, že mám tu čest s někým, kdo má moc!
A já myslel, že mluvím s bankovním lupičem.
Na tomhle patře nechci vidět žádný policajty.
Budeme nahoře.
Jsi v pohodě?
Jen když to bude absolutní jistota, ano?
Rozumím.
Všichni za čáru. Ustupte.
Odkud znáte Gunnara Sorenssona?
Největšího bankovního lupiče na světě zná každej.
Ale on i zabíjel, ne?
Z kalmarský sem to je pár hodin.
Mám tady desku i karty.
Červený kolíčky nemám, ale jsou tady nějaký sirky,
to by mohlo stačit.
Co říkáte? Karty hrajete?
Musím čůrat. Já nechci umřít.
Vezmu ji na záchod.
Vypadám snad jako idiot?
Trocha slušnosti by neškodila.
Můžete jít jedna po druhý.
Když se jedna nevrátí, tu druhou zastřelím.
Běž, Klaro.
Běž ty, jestli se ti chce.
Chce, ale ty jdi první.
Ne, já si nevěřím.
Tak teda jo. Půjdu první.
Rozvážete mi ruce?
Hele, jen si chci bejt jistej, že se vrátíš.
Vona není tak silná jako ty.
Koukej se vrátit, jasný?
Chtěla jsi mě opustit?
Pane Sorenssone! Proč vás pustili?
Pane Sorenssone, kdo je v té bance?
Nic vám neřeknu. Jdeme.
Jdeme.
Proč jste tady, pane Sorenssone?
Vedu vám Gunnara Sorenssona.
Souhlasil, že nám pomůže. Budeme vyjednávat.
Znáte ho?
Ještě nevím.
Dejte nám jedno rukojmí, za Gunnara.
Zapomínáte, že podmínky si tady kladu já.
Gunnara vidím. Ale auto ne.
To jsi ty?
Až vás příště uvidím, tak i s klíčkama od Mustanga,
jakýho má Steve McQueen v Bullitově případu, jasný?
To je dobrej film.
Dokázal jsem to! Jsi volnej!
V Ulvandě na nás čeká loď. Dneska odplouváme.
Ty blázne jeden. Kreditbank?
Jako Butch Cassidy a Sundance Kid!
-Počkej. Ty v něčem jedeš? -No jasně. Dáš si taky?
Byl jsem obklíčenej poldama. Měls mi říct, co chystáš.
Chtěl jsem tě překvapit. Co ti nabídli?
-Jak to myslíš? -Chtěli, abys mě zabil?
-To bych nikdy neudělal. -Já vím, ale co ti za to nabídli?
-Něco málo? Nic? -Nic.
Ne. Mám dělat prostředníka.
Prostředníka? To zní důležitě!
Seznam se s holkama.
Holky! Chci vám představit svýho nejlepšího kámoše.
Gunnar Sorensson!
Jé, pardon. To je Bianca. Bianco, to je Gunnar.
-A tohle je... -Klara.
-Gunnare, Klara. -Ahoj.
Jedna pistole od vlády.
-Podívej, co tady mám. -Proč jsi bral tohle všechno?
No, kdybychom se zdrželi. Kdo ví, co budeme potřebovat.
Dobrý, ne?
Co?
Tys nevypnul kamery?
Ne, myslel jsem, že... Myslíš, že jsem měl?
Říkal jsem si, že tady nebudeme moc dlouho.
Kde je místnost s kamerama?
Na konci chodby. U trezoru.
Jdu se tam podívat.
Hele, já si stejně myslím, že to je trochu zbytečný, ne?
-Kam jdeš? -Jasně. Jasně.
-Ty zůstaneš s holkama. -Ne. Jasně. Jasně.
Je tam někdo?
Hej! Hele, co jsem našel!
-Kdo to je? -Schovával se tady!
-A ty seš kdo? Co? -Elov!
-Znáte ho? -Ne.
A co děláš? Seš polda?
Ne, ne, nejsem.
-Dělal jsem na výletní lodi. -Na výletní lodi?
-Cože? Jako do Ameriky? -Jo. Občas, ano.
Cos dělal ve skladu?
Prosím vás, jen mě nechte jít.
Polda to není, to ti můžu říct.
Pustíme ho.
Měli bychom dalšího. Další tělo. Chápeš?
Kaj Hansson uprchl z vězení před sedmi měsíci
a teď přepadl banku,
aby dostal ven i svýho parťáka, Gunnara Sorenssona.
Chce s váma mluvit nějakej chlap.
A kdo to je?
Je tady manžel paní Lindové.
Nechte ji, ať si s ním promluví.
-Nenech je, aby ti říkali, co máš dělat. -Jasně. A co dostaneme?
Přesně. Máme hlad.
Taky bysme tady při tom čekání mohli umřít hlady.
Auto už je na cestě. A jídlo vám doneseme.
A pivo.
Jo, pivo, jídlo, cigára. Červený marlbora.
Jasně.
-Bianco, jsi v pořádku? -Jsem v pořádku.
Co tady děláš? Proč nejsi s dětma?
Musel jsem přijet. Nebo já...
Jeď domů, udělej jim večeři a o tomhle jim neříkej.
Dobře. A kdy přijdeš domů?
Jestli tady čahoun splní slib, bude doma ještě dneska.
Hele...
Zůstanu tady místo ní.
Ten si pouští hubu na špacír!
To se mi líbí.
Ale ne.
Co, Gunnare? Nepomohl byste nám tady?
Slyšel jste ho.
Řekl, že ne.
Řekl jsem ne.
Jestli jste si nevšiml, vaše žena je pěkná kost.
Kdežto vy ne.
Ne, počkejte. Počkejte. Prosím.
Bude to jen chvilka. Něco si napiš.
Prosím, napiš si to!
Vytáhneš rybu z lednice. Už jsem ji vykostila,
tak to Martinovi a Mie nebudeš muset dělat.
-Proč to říkáš? -Kvůli té rybě. Abys ji mohl uvařit.
Napiš si to. Lžíci mouky.
Na talíř. Do toho sůl a pepř.
-A pak do toho vložíš rybu. -Do talíře?
Jo, poválíš jí tam, do pánve dáš lžíci másla.
-A zahřeješ ho dohněda. -To máslo zhnědne?
Jo a pak tam přidáš rybu a opečeš ji,
asi tak čtyři nebo pět minut ji budeš opékat,
po obou stranách, víc ne, Mia nemá ráda spálenou.
Jinak to nebude jíst, takže to je důležité.
Čtyři až pět minut.
A brambory jsem uvařila už včera.
Bianco, Bianco! Já nevím.
-Miluju tě. -Taky tě miluju.
A brusinkovej džem je v dóze, co nám dala tvoje máma.
V té zelené. Ve dveřích lednice.
Kdybych umřela, můžete se živit rybama.
Neumřeš. Ona neumře!
Neumře, když mi čahoun dá, co jsem po něm chtěl.
Potřebuju Mustanga. Potřebuju prachy.
A potřebuju jídlo. Potřebuju cigára.
-Vůbec mi nepomáháte, Jacku! -Všechno je to na cestě, Kaji.
Nebo, pardon, mám říkat pane Hanssone?
Víme, že jste to vy.
Říkejte mi, jak chcete. Dobře?
Fajn. Ale s rukojmími odjet nemůžete.
Ale jo, pojedou s náma.
To nepůjde. Premiér je proti.
Bez nich je to auto smrtelná past.
Auto je na cestě. Bez nich jste volní.
Možná budeš muset jednu zabít, aby nás odsud pustili.
Někteří lidé, jejichž pohoršení současnou situací lze rozumět,
budou tvrdit, že aféra Watergate dokazuje,
jak je americký politický systém zkorumpovaný.
-Promiňte, Olofe. -Teď ne, prosím.
Právě volal Kaj Hansson z Kreditbanky.
Říká, že ta rukojmí zabije.
Vždyť je to celé absurdní.
Haló?
-Dobrý den, pane premiére. -Pane Hanssone.
Váš vrchní policejní náčelník tvrdí, že nám nedovolíte,
abychom si s sebou vzali rukojmí.
Přesně tak.
Takže chcete být zodpovědný za smrt nevinných civilistů?
Jistě, že ne.
-Tak nás s nimi nechte odjet. -To prostě nepůjde.
Olofe...
Budu počítat do deseti a když nám to nedovolíte,
zabiju tady Klaru.
Takže začínáme: Deset!
-Devět! Osm! -Přestaňte!
Tak souhlasíte? Sedm!
Nech toho! Pusť! Už na mě nesahej!
-Šest! Pět! Čtyři! -Poslouchejte, pane Hanssone.
Prosím, nechte toho! To přece nechcete!
Jdi vode mě! Jasný?
Tak souhlasíte? Tři!
-Nechte toho! A hned! -Jedna! Souhlasíte?
Poslouchejte mě, pane Hanssone.
Do zítra změníte názor, nebo jedna z nich zemře.
Do hajzlu! Kurva!
Srabe!
Sklapni!
Myslel jsem, že budou spolupracovat.
Premiérovi je jedno, jestli budou žít nebo ne.
Co to o nás vypovídá?
Víš, co mi řekli?
Že když zabiješ rukojmí, seženou ti odsud letadlo.
Není to šílený?
-Žádný pilulky. Musíš se vyspat! - Nemůžu usnout.
Nevěřím policajtům. Nemůžeme spát.
Vzadu je trezor. Můžeme spát tam.
Bianco,
máš klíč od trezoru?
Jděte, šup, šup, šup.
Dovnitř, šup!
Gunnar Sorensson je tady, aby nám pomohl k nenásilné dohodě.
Můžete nám potvrdit totožnost těch rukojmí?
Ano, Elov Eriksson, Bianca Lindová a Klara Mardhová.
Ublížil pan Hansson někomu?
Před půl hodinou jsme mluvili s člověkem,
který se skrývá na Hawaii a tvrdí, že je skutečný Hansson.
A co říkal?
Že nás všechny zažaluje za šíření lživých informací.
On by si prý rukojmí nikdy nevzal.
Takže jestli to není Kaj Hansson, kdo to tedy je?
-Pracujeme na tom. -A co ta děvčata. Udělal jim něco?
Ano a obáváme se, že by je mohl znásilnit.
Blbost! Vypni to! Do hajzlu!
Proč to říkají?
Policajti lžou, aby dosáhli svýho.
Vypadám snad jako násilník?
Kdybych věděl, že tady budeme celou noc,
vzal bych ti kytaru. On teda umí hrát.
V kalmarský Gunnar nádherně hrával klidně celou noc.
Pamatuješ na Helsingborg?
Na ten jarmark?
Zpíval jsi tam.
Ne, díky.
Zpívali jsme tady jednu od Dylana, pamatuješ?
"Tomorrow Is a Long Time."
Ta je pěkná.
Zhasni to velký.
Kanystry sem, chlapi.
Omlouvám se, vážně.
Jen jsem si chtěla chvíli něco poslechnout.
Já nechtěla... Mám ráda hudbu.
Líbilo se mi, jak jste předtím zpívali.
Když mi bylo devatenáct, taky jsem takový měla.
Takže vy jste z Helsingborgu?
Tam jsem se narodil. Vyrůstal jsem ve Státech.
No jo... Máte přízvuk...
Vzpomínám si,
že jsem tak před pěti nebo šesti lety
v helsingborgských novinách viděla vaši fotku.
Byl jste to vy, že ano?
Vloupal jste se k nějakému postaršímu páru
a tomu staříkovi začalo vypovídat srdce.
Jeho žena vás poprosila, ať mu dáte jeho léky
a vy jste to udělal a zachránil mu život.
To jsem nebyl já.
Až odsud vypadneme, dají nám pod auto vysílač.
Budou nás sledovat, ale když bychom vystoupili,
někde u zátoky, a někdo tím autem ještě pár hodin jel,
měli bychom dost času odplout na druhou stranu Baltu.
-Myslíš, že bys to pro mě udělala? -Cože? Já?
-Ty neumíš řídit? -Umím.
-No tak bys to mohla udělat. -Ne. A kam vůbec jedete?
Chci se s těma prachama dostat do Francie.
Nechám si udělat plastiku. Začnu znova.
Vzpomínám si,
že ten helsingborgský lupič měl ženu.
A dítě.
Bývalou ženu. A syna.
A jak že se jmenoval?
To hovado se jmenovalo Lars. Ale to nejsem já.
To prostě nejsem já.
Já mám dceru a syna.
Chtěla bych je ještě někdy vidět, Larsi.
-Haló? -To jsem já. Ty jsi spal?
Ne, jistě že ne. Kde jsi? Už tě pustili?
-Jsem ještě v bance. -A co to znamená?
Nemám moc času,
jen mi strašně chybí děti.
Chci je slyšet.
Myslím jenom na to.
A co já?
Ne, dělám si srandu.
-Zrovna jsem Miu uspal. -A nemohl bys ji probudit?
-Potřebuje spát, Bianco. -Já vím, ale...
Neřekl jsi jí to, že ne?
Řekl.
Jsou toho plné zprávy. Stejně by se to dozvěděla.
-Christophere, říkala jsem ti... -Nejsem tak silný jako ty.
Mohla by ses soustředit na to, jak se odtamtud dostat?
Jistě. Zítra se budu snažit víc.
Ne, tak jsem to nemyslel. Já jen že...
On tě poslouchá?
Ne, neposlouchá.
Nechal mě si zavolat. Nemusel to dělat.
-Není úplně jenom zlej. -Co to povídáš?
Jen tím chci říct, že nikdo není úplně jenom zlej.
Ne, ale ten chlap je zvíře.
-Bianco? -Ano?
Jak to dopadlo s tou rybou?
Vyndal jsem z mrazáku sekanou. Bylo to jednodušší.
Jasně, tak já už musím...
-Buď opatrná. -Jasně, dobrou noc.
Jaká byla ryba?
Dali si sekanou.
-Bianco? Bianco! -Co se děje?
Co děláte? Co máte za lubem?
Dostala jsem menstruaci.
Co se děje?
-Potřebuju tampóny. -Dostala menstruaci.
-Potřebuje tampóny. -Co?
A kde máme jako teď sehnat tampóny?
To nemáš nějaký u sebe?
Přišlo to moc brzo. Ještě to nemám mít.
To je tím traumatem. Tělo je ve stresu.
Jasně, dobře.
-Popros policajty. -Jasně, zkusím policajty.
Díky!
Pomoc! Pomoc! Jde o Klaru!
Klídek. Co se stalo?
Klara krvácí, ty vole...
Víme, že nejste Kaj. Tak kdo jste?
O to se teď nestarejte. Jasný, Kožaku?
Máme tady palčivější problémy. Klara má...
-Co jste jí udělal? -Nic, přišlo to na ni. Má to, no...
Potřebujeme tampóny, kurva, jasný?
Musíme rukojmí prohlédnout, ano?
Ne, nemusíte. Jen doneste tampony.
A když je donesete, všechny sem přivedu
-a můžete si je prohlídnout, jo? -Tak fajn.
Dobře, díky.
Měli bychom referovat o festivalu langust,
ale jak vidíte, všechno je jinak. Dorazila média z celého světa.
Stockholmská policie je zoufalá.
Úřady obdržely nejméně dvě stě telefonátů od občanů,
kteří navrhují řešení této krize.
Slečno Lindová? Jak se cítíte?
Nic moc. Ráda bych se dostala domů.
Nebojte se, zlato. Máme to pod kontrolou.
Opravdu? Můžeme vám věřit?
Zlato, teď nepřemýšlíte.
Přestaňte ji ponižovat. Toho už máme dost. Všichni.
Neposlouchejte ho.
Vidíte? Všichni jsou v pohodě.
Potřebujeme tampony a ten pytel s vestama.
A musíte premiéra přesvědčit, ať nás nechá dneska odjet,
jinak tady někdo zemře.
Dělám, co můžu.
Tak nám teď doneste něco k snídani, když už to trvá tak dlouho.
-Naše dohoda za chvíli vyprší. -Strčte si svou dohodu někam.
Slyšíš, jak jsou příjemný? Jak hezky s námi mluví?
No jo.
Zvedni to.
-Já? -Jo. Zvedni to.
Haló?
Tady Vincent Oberg, televize. Jsme před Kreditbankou.
-Kdo je tam? -Tady Bianca Lindová.
-Kdo je to? -Nějaký novinář.
Slečno Lindová. Vincent Oberg, televize.
To už jste říkal.
Celé Švédsko by rádo vědělo, jaké to je,
být tam zavřená s těmi zločinci.
Není to tak zlé. Chceme s nimi odjet.
-S těmi lupiči? -Přesně tak.
Ale proč? Tomu nerozumím.
Protože chceme přežít.
-A vy jim věříte? -Víc než naší policii.
Proč jste s nimi tedy neodešli?
Protože to premiér nechce dovolit.
Vypadá to, že je mu to jedno.
Myslíte, že je v tom politika?
Můžete mě spojit s Vincentem Obergem?
Ve všem je politika.
Premiérovi určitě na vašem životě záleží.
Premiér je na druhé lince. Propojím ho s námi.
-Zavěs to, konec. -Víc už nemám co říct.
Slečno Lindová? Vydržte. Mám na drátě pana premiéra.
Pane, přenášíme živě váš rozhovor se slečnou Lindovou.
-Haló? -Haló?
Paní Lindová, poslouchal jsem vás. Není to tak jednoduché.
Ale je, pane premiére.
Když nás necháte odjet, možná to přežijeme.
Když se do toho nevloží policie, nikomu se nic nestane.
A my přežijeme.
Můžete nám zachránit život.
To uděláme nejlíp, když vás s nimi nepustíme.
Ale my jsme ochotní to riziko podstoupit.
Kéž by na tom záleželo.
Ale jakožto premiér zodpovídám za všechen švédský lid.
Přesně tak.
Jenže švédský lid tady není. To my jsme tady!
A když sem vtrhne policie a začne se střílet,
tak oni budou taky střílet a nepřežije to nikdo.
Žijeme ve společnosti, která má nějaká pravidla.
Člověk nemůže dosahovat svého násilím.
On není žádný násilník.
A tohle není správný čas na hovory o společnosti.
Já teda jsem násilník!
-Slyšel jste, co jsem vám včera řekl? -Poslouchejte mě. Prosím.
Jestli mě odsud hned nepustíte, jedno z těch rukojmí zemře.
A jestli to bude slečna Lindová,
doufám, že budete mít na to zajít za jejíma dětma,
podívat se jim do očí a říct: "Zachoval jsem se správně."
Mám nápad. Pojď sem.
Mám nápad. Dej mi tu pistoli.
-Proč? -Dej mi ji!
Nech ji jít. Jdeme.
-Kam ji vedete? -Kam jdeš?
-Chceš ještě vidět svý děti? -Ano, jistě.
Tak jo, fajn. Musím někoho zabít, jasný?
Musím to udělat a asi bys to měla být ty.
Cože?
Nenechají nás odejít, když neuvěří,
že jsem schopnej někoho zabít, jasný?
Takže mě chcete zastřelit?
Jo... Chci, aby sis vzala tu vestu. Chápeš?
Půjdu s tebou ke schodům a budu dělat, že vyjednávám.
Budeme mít smluvenej signál. Jasný? Ty se pokusíš utéct.
Já střelím. Zblízka. V určitým úhlu. Jasný?
Bude to bolet. Bude to hodně bolet.
Ale neumřeš.
Už jste to někdy dělal?
Gunnar jo.
Před pár lety.
Jestli se moc bojíš, donutím k tomu Elova.
Nebojím se.
Jde jen o to, že máš mnohem větší cenu.
Jsi žena. Jsi matka.
Máš nedozírnou cenu. Tak jo.
Jen se mi nelíbí, že pak odjedeme bez tebe.
Vezmu Klaru. A Elova.
Nastoupíme do auta a odjedeme.
Vlítnou sem policajti, najdou tě
a vezmou tě rovnou domů za dětma.
Takže vy i ostatní přežijete a já budu moct domů?
Jste členem švédské církve?
Ano, jsem.
Pane na nebesích, který se staráš o své ovečky.
Pozři na mě v mé ubohosti, můj osud je ve tvých rukou.
-Bianco? -Ano?
Bianco. To bude náš signál. Řeknu tvoje jméno.
A ty se rozběhneš a já vypálím.
Hej! Svině! Vylezte!
Klid, klid.
Poslouchejte mě, mám toho dost, fakt.
Provedu teď jednu ze dvou věcí.
Buď hned dostanu auto a svý čistý prachy a odjedu,
anebo zabiju tuhle ženu. Je to jasný?
Jasný, klídek. Nikoho zabíjet nebudete.
Vážně?
Už víme, kdo jste. Helsingborgský lupič.
Lars Nystrom.
A jste pěknej měkkota.
Dokonce jste možná tak trochu teplouš.
-Nejsem teplouš, ty debile! -Ty dlouhý vlasy by tomu odpovídaly.
-Drž hubu! -A ten knírek taky. Bianca to taky cejtí.
S Biancou mluvit nebudete! S Biancou mluvím já! Ne!
Do prdele! Kurva.
-Co se děje? -Drž hubu.
Larsi!
Do hajzlu! Kurva!
Jak se to takhle posralo?
Gunnare! Gunnare!
Proboha! Co se stalo?
Co se stalo?
Pokusila se utéct, chápeš? Chtěla utéct a já...
Já ji zastřelil.
-Tys ji zastřelil? -Omylem, já to...
Jste šílenej?
Přijdete si sem a zabijete neozbrojenou ženskou!
Zpátky! Zpátky!
Sedněte si!
Před deseti minutami se z Kreditbanky ozvala střelba.
Policejní náčelník Mattsson potvrdil, že jednu z rukojmí,
paní Biancu Lindovou, Lars Nystrom zastřelil.
Zemřela snad díky své zaslepené důvěře?
A proč nyní policie vypouští do banky slzný plyn?
Policisté se zoufale pokouší ukončit tuto náročnou situaci,
ale musejí čekat na rozkazy premiéra Palmeho,
zda dovolí, aby Nystrom i se zbylými rukojmími odjel.
Vincent Oberg, živě z centra Stockholmu.
Hrajou o čas.
Navrtaj do stropu díru a pošlou nám sem slznej plyn.
Neboj. Dyť je to solidní beton.
Už jsem ti někdy vyprávěl o mým parťákovi Peteovi?
O Peteovi Noonanovi?
O kom?
O mým parťákovi z války ve Vietnamu?
Byl v tom plynu minutu a půl
a úplně mu změknul mozek. Je z něj blábolící dement.
Co to je?
-Slyšíš to? -Jo, slyším.
-Co to je? -Nevím.
Pojďte sem, dělejte. Oba dva.
Co to je? Vidíš něco?
-Mikrofon. -Mikrofon?
Ukaž. Co to má znamenat?
Ty žiješ? Proboha. Myslel jsem, že jsi mrtvá.
Pojď sem, pojď sem.
Ztratila jsem vědomí, jak jsem s sebou praštila.
Dali nám sem mikrofon, poslouchaj nás.
Myslí si, že to nevíme. Takže teď mluvíme do mikrofonu.
až tady bude, vymyslíme, co řekneme.
-Do hajzlu! -Sakra!
Co to má znamenat?
Udělal jsem to samý, cos udělal tehdy ty.
-Opatrně, opatrně! -Promiň.
Já to nechápu.
Stejnej trik, jako jsi tehdy použil ty.
Při tý loupeži v Göteborgu.
Postřelil jsi Joela a on měl vestu a tak jsi je převezl.
-O čem to mluvíš? -Má na sobě vestu!
-To jsem ti vyprávěl? -Jo.
-A tys tomu věřil? -Copak to tak nebylo?
Jasně že ne.
Dobrý, Larsi.
Trochu riskantní, ale bomba, hele.
Jak jsi mohl nepoznat, že není mrtvá?
Já jsem byl... nevím.
Lekl jsem se, vole.
Lekl ses?
Hele, mám plán.
Je tady ten mikrofon. Můžeme říct cokoli,
ale oni musí zůstat u toho, že je Bianca mrtvá.
Potřebuju led a něco na bolest.
Led a něco na bolest?
Ty seš ale hovado.
Šéfe! Vzadu v trezoru.
Potřebovala bych led a něco na bolest, to pomáhá.
A já mám hlad.
Přestaňte fňukat nebo vás zabiju taky.
Tady Mattsson.
Náčelníku Mattsone, jedna rukojmí je mrtvá.
Chcete další nebo nás necháte vypadnout?
Mám povolení nechat vás odjet hned ráno.
-Dejte mi Gunnara. -Nedám vám Gunnara.
Můžete mluvit se mnou. Já tady velím.
Tady Gunnar.
Jak jsou na tom ostatní?
Ostatní?
Klara se bojí. Má krámy.
Můžeme tam poslat lékaře.
Nepotřebujeme lékaře. Potřebujeme led a něco na bolest.
-A jídlo! -A jídlo. A cigarety.
Cigarety mám.
V trezoru se nesmí kouřit.
Tohle je teď můj trezor, Klaro, a budeme tady kouřit,
jak já budu chtít.
Protože tady velím já.
Máme tady k jídlu jen jednu hrušku.
A ne, nemůžete si dát, takže se ani neptejte.
Jestli chcete jídlo, řekněte poldům.
Zkuste je poprosit.
Ne, nic vám nedám! Mňam, mňam, mňam.
-Výtečná hruška, že jo, Gunnare? -Něco je špatně.
Díky.
Ne, je dobře, že mě podceňuje.
Já nevím. Tak to začíná?
Jo, Steve McQueen pracuje v takový dílně.
A když ho propustí z vězení, přepadne banku.
Je to skvělej film. Viděl jsem ho třikrát.
Viděla jsi ho? Připomínáš mi Ali McGrawovou.
Oni vás ve vězení nechají sledovat filmy?
Jo, nechaj nás i šukat s prostitutkama.
Jo, půjčí vám i manželskou postel.
Ale to jim musíte zaplatit?
To je u prostituce normální, že se za to platí.
Já vím, jen jsem se zeptal.
Do hajzlu! Proč jste nezavolal?
O co vám jde? Taky jsem mohl zpanikařit!
Nesu vám zásoby. Klid, Larsi.
Víte, jak jsem zjistil, kdo vlastně jste?
To je mi u prdele!
Bianca nám to řekla. Než jste ji zabil.
Jenom předstírala, že vás má ráda.
Chtěla jen přežít. To je vám jasný, ne?
Jděte do hajzlu! Do hajzlu!
Citlivé téma, že?
Sorenssone, musíme si promluvit.
Proč jako?
Mediátor mluví s oběma stranami.
Doufal jsem, že vás zradí. Lže vám, Larsi.
Chcete ho oblbnout?
Někdo to udělat musí. Co naše dohoda?
To jsem ještě nevěděl, že je to Lars.
Netvrďte mi, že je to váš nejlepší kámoš.
Vám záleží jenom na sobě. Ať je do tmy konec,
nebo vás čeká stejný trest jako Larse.
Co se děje?
-Všechno v pohodě? -Jo. Jo.
-Jste v pořádku vy dva? -Pořád máme hlad a jsme unavení.
Nechte nás s nimi odjet.
Musejí mít vesty. Máte je všechny?
Aha.
Jestli chcete pomoct, tak navalte klíčky k autu.
Ne, ne, ne, ne, ne! Ne! To teda ne!
My vás tady nechceme. Hezky zpátky a hoď mi je.
Otevřete ty dveře!
-Ty jsi věděl, že to udělá? -Ne!
-Věděl jsi to? -Seš blázen, víš to?
-Máš v tom prsty? -Slyšels mě, co jsem řekl!
Do hajzlu! Kreténe!
Všichni k trezoru.
-Jsi v pohodě? Dobrý? -Potřebuju něco na bolest.
Klara potřebuje něco na bolest.
Nic na bolest tady není. Ani jídlo. Jen led.
K trezoru!
Honem! Pohyb! Pohyb!
Hlídejte dveře.
Na místa a čekejte na moje rozkazy.
Jsou na místech.
Zbraně v pohotovosti!
Zdejší krize je čím dál tím podivnější.
Skoro to připomíná americké filmy.
Policie vyhrožuje násilím
a zahraniční média nechápou iracionální chování rukojmích.
Psychiatři policistům řekli,
že je možné, že pachatelé rukojmím vymyli mozky.
Všichni otevřete pusy. Zacpěte si uši.
A jdeme na to!
A bude rána.
Co to bylo? Už je neslyšíme.
To bylo tohle? No jasně.
Rozstřílel mikrofon. Tak jim tam šoupnem kameru.
-Stejným způsobem... -Nejdřív musíme prorazit strop.
Ať zintenzivní vrtání, příští tři hodiny nonstop!
A pak jim tam zatopíme, ať se trochu přidusí.
Poslouchejte mě! A pak je naopak vymrazíme.
A pak zase zatopíme a dokola.
Vždyť akorát onemocní. Co je to s váma?
-Myslím na ta rukojmí. -Jo, jsou to rukojmí.
A jestli chtějí naši pomoc, tak musí prokázat trochu úcty.
-Jenom říkám, že... -Mají tomu velet oni?
Ti zločinci si myslí, že tomu tady velí oni,
ale velíme tomu my, takže jim tam přitopíme.
A až nám budou volat, jakože to udělají,
tak ten telefon nezvedneme. Rozuměli jste?
-Jistě, šéfe. -Tak do toho!
Tak jo, slyšeli jste ho. Zatopit. Šup.
-Byl to blbej nápad. -Co jako?
Tohle všechno.
Jak to můžeš říct?
Chtějí nás zplynovat. A ty seš na jejich straně?
Kdybych byl na jejich straně...
Kdybych byl na jejich straně, už bys byl mrtvej.
Nedovolím vám, abyste nás zplynovali.
Larsi! Ne!
Zakryjte tu zatracenou díru!
Potřebujeme lékaře! Lékaře!
Žádnej plyn! Žádnej plyn, jasný?
Ne! Larsi, ne! Přemejšlej!
-Když zabiješ poldu, je po nás. -Tys poldu zabil.
-To teda ne! -Ale jo!
To byl můj dementní parťák.
Proboha! Byl jsi tam! Měl jsi i spolupachatele.
Já tu spoušť nezmáčknul. Aspoň ne tenkrát.
Vážně? Takže tak je to, co?
-Polož to. -Ty to polož.
Prosím, nechte toho! Prosím, poslouchejte mě!
Prosím, dost. Prosím.
No tak, Gunnare.
Takže tak je to, co? Takže buď tě dostanu ven,
nebo mě předáš, nebo mě zabiješ.
Nemůžeš prohrát. Je to tak?
Celej život ti dávám druhý šance.
Já vím! Ale to bráchové dělají.
Takhle si lidi kryjou záda!
Jestli se mnou nechceš odjet, tak já nikam nepojedu.
Klidně mě předej poldům. Mně je to jedno.
-Co ti nabídli? -Hodně!
Fakt? Tak na kolik si stojím?
Jak jsem řekl: je to hodně.
-Polož to. Budeme se rvát. -Cože?
No tak, porveme se! Dělej, jak za starejch časů.
Polož tu pistoli a porveme se
a pak mě můžeš předat poldům a já ani všem neřeknu,
jak se z tebe stal sviňáckej policajt, co mi podrazil nohy.
Proboha! Dyť je jak dítě!
Dost! Dost!
To stačí! Dost!
Pusť mě!
To stačí. To stačí.
V pohodě, v pohodě. Klidně tu spoušť zmáčkni.
Udělej to. Budeš moct domů za dětma.
Prosím, udělej to.
Kdo má teď obě pistole?
Co kdybychom se teď všichni trochu uklidnili?
Tak co?
Už dobrý?
Báječný.
Tak jo, trochu si odpočineme. Ať nejsme za volantem unavený.
Je mi to moc líto, Fredericu.
Ukaž.
Jo, to bude dobrý.
Určitě.
Byla jsi neuvěřitelně statečná.
Vážně.
To jsem ještě neviděl.
Fakt hustý.
Jo, byla jsem statečná.
Larsi!
Můžu si zavolat domů?
Ne, to nemůžeš. Ne, to prostě nemůžeš.
Moje...
Moje dcera si nejspíš myslí, že jsem mrtvá,
a nedovedu si představit, co asi prožívají moji rodiče.
Musíš to ještě vydržet. Ještě chvíli.
Jinak se odsud nedostaneme.
Jinak to nebude stát za to.
Tak dobře.
Můj otec už si dlouho přeje, abych byl radši mrtvej.
-To ne. -No jo. Takže jsi na tom líp.
Teda nechci, aby to vyznělo blbě.
Nemám rád, když odborníci tvrděj,
že za všechno můžou rodiče.
Já si zasloužil každej trest, kterej jsem dostal.
Ty se nebojíš vězení?
Ne, jakmile si jednou člověk začne vydělávat takhle,
už to nejde opustit.
A taky jsem někoho pobodal.
No jo. Takovýho, co vobtěžoval děti.
To byl fakt kretén. S Gunnarem jsme to věděli.
Bydlel u nás na patře, takže když jsme na to přišli,
vzal jsem si kuchyňskej nůž a pobodal ho.
A Gunnar byl s tebou?
-Vy jste spolu bydleli? -No jo.
A pak taky na cele.
Ty ho máš opravdu strašně rád, viď?
Je jako můj bratr.
Bejval...
Bejval hrozně silnej. Všechno mě naučil a...
Já ti nevím, Larsi.
Pustíme vám tam slzný plyn.
Máte minutu na to, abyste se vzdali.
Dejte zbraně do tašky.
A vystrčte ji, abychom ji viděli.
Máte minutu, pak pustíme plyn.
Ne, ne, ne. Říkali jste, že...
Máte minutu!
To není telefon. Zmáčkni to červený tlačítko!
Co se děje?
-Říkal jste, že nás necháte odjet. -Změna plánu.
-Udělej, co říká. -Ne, v žádným případě!
-Říkal jste, že můžeme odjet. -Máte minutu.
Nemůžou nás všechny zplynovat. Mě chtějí zabít určitě, ale...
-Larsi, dej ty zbraně do tašky. -Nikdy! Do hajzlu!
Ne, neustoupíme.
Proč by nás chtěli zabít všechny?
-Co to děláš? Polož to! -Nesahej na ni!
Sakra, nesahej na ni! Nebo ti ustřelím hlavu!
Mám nápad.
-Pouštíme plyn, Larsi. -Jasně, to je skvělý.
Pusťte to sem, ať Klara a Elov umřou.
-Mně je to fuk. -Budou v pohodě.
Ne, to nebudou. Maj kolem krku oprátku,
takže až to pustíte, ztratí vědomí a uškrtí se
a bude to vaše chyba.
Jaký oprátky? Já vám nevěřím.
Oprátky, který jsem jim dal kolem krku.
Tak mi to ukažte! Moment!
Tu kameru, sem.
Spustíme ji dírou a podíváme se na to.
Posíláme k vám kameru.
Takže pozor a žádný střílení, sakra!
Do prdele! K zemi! K zemi, jako že seš mrtvá.
Proboha živýho.
Koukejte jim to sundat.
Vy mi máte dát, o co jsem si řekl,
a nechat mě odjet i s rukojmími a pak to skončí.
-Sundejte jim ty oprátky! -Rozumíte?
-Půjdeš k nim. -Cože, já?
-Já klidně půjdu. -Ne, vás potřebuju tady.
Půjdeš tam ty a sundáš jim to.
Běž, nebo už to vážně... Kurva. Tak běž.
Tak jo, otevřeme dveře a nějak to vyřešíme. Chvilku mi vydržte.
Teda, pardon, no. Už jdu.
Tak to udělejte! Otevřete ty dveře!
Otevřete dveře!
Proboha, to jsem vážně posral.
Tak jo, my ty dveře teď otevřeme.
Tak jo, zpátky. Ustupte! Zpátky!
Klid, jenom klid.
Co tady děláte? Kde je Mattson?
Poslal sem mě. Vaše auto už je tady.
Vaše dohoda už neplatí, Sorenssone.
Teď v tom jedete úplně stejně jako on.
Všichni dozadu. Všichni za čáru.
-Strašně se těším na sprchu. -Já dávám výpověď.
A co my teď?
Zkusíme se dostat do Francie a potom uvidíme, jo?
Asi půjdeš svou cestou a já zase svou, že jo?
Jo, asi tak nějak.
-A dáš mi tu pistoli? -Proč? Hodláš mi pomoct?
To záleží na tobě.
Klaro, pojď se mnou.
Tak jo.
-Proč tam nechal ten magneťák? -Cože?
To asi pro ni. Je to něžnej barbar, tenhle Lars.
Ibsene? Pusťte tam trochu plynu.
-Akorát tak trochu na zmrtvýchvstání. -Ano, šéfe.
Jestli je opravdu mrtvá, tak to zase tolik nevadí, ne?
Peníze jsou v kufru.
Nespouštějte z ní oči.
Nastup, dělej, nastup!
-Zpátky. Zpátky. -Jenom klid.
Poslouchejte mě.
Máte volno až na dálnici, vezmete to přes Hamngaten.
Z cesty!
Tak nic, šéfe.
Za pokus to stálo.
Tak to vypněte.
Moment! Vidíte to?
Tady šéf. Poslouchejte dobře.
Slyšíte, jak to vrní?
Jo!
Tak jo! Jdeme na to!
Proboha! Proboha!
Zastavte palbu! Kdo to byl?
-Já ji zabiju! -Na místě mu vypálím mozek z hlavy!
To je omyl! Naprostý omyl! Pardon!
-Nestřílejte! -Někdo střílel?
Chcete, abych ho zabil?
Vystřelím mu mozek z hlavy rovnou v přímým přenosu!
-To kolo vám vyměníme. Klid! -Vy jste mi lhal!
Vystupte z auta a já vás doprovodím dovnitř.
Jen než vám vymění to kolo.
-Já tam zpátky nejdu! -V žádným případě!
Podívejte se těm chlapům do očí.
Ti dobrovolníci jsou vyděšení. Tady nejste v bezpečí.
-Já už jim nevěřím. -Já ji zabiju.
-Jdeme. -Ustupte! Ustupte!
Pozor! Nestřílejte! Nestřílejte!
Zpátky! Já vás nenávidím! Nenávidím!
Nestřílejte!
Nevím, co se stalo. Tady to bude bezpečnější.
Tohle je blbý. Fakt úplně blbý.
Strašné. Nechápu, co se stalo. Je mi to moc líto.
Tak ať na nás přestanou mířit.
Ať na nás, sakra, přestanou mířit!
Počkáme tady, než to kolo vymění.
A zatím odtamtud můžeme dostat tělo slečny Lindové, co?
Máte je?
Vy je máte! Klíče od trezoru?
Prosím.
-Pojďme zpátky do trezoru. -Já zpátky nejdu. -Prosím.
Nikdy se nemáš vracet! Nikdy!
Nemůžeme ji tam nechat. To není správný.
-Jdeme do trezoru. -Do prdele.
Nemiřte!
Styďte se!
Tak jo, jdeme, jdeme.
Mám je, mám je. Mám je.
Už se nepřibližujte!
Mám to! Dej mi to! Dělej!
Zůstaňte, kde jste! Zůstaňte, kde jste!
-Vy dovnitř nepůjdete? -Držte se zpátky.
Běžte pryč! Oni to zjistili.
Larsi! Larsi!
Pusťte ten plyn. Pusťte ten plyn!
Ne, plyn ne! Ne, změknou nám mozky!
To ne!
-Vypněte ten plyn! -Nemůžu dýchat!
Já nechci umřít! Prosím! Prosím!
Já už se do vězení nevrátím.
Pusťte mě ven. Já se do vězení nevrátím.
Dost! Nebo ji zastřelím! Slyšíte mě?
Ne!
-Slyšíte mě! -Vypněte ten plyn!
Zabiju ji! Udělám to! Zastřelím ji!
Šéfe, musíte vypnout ten plyn.
Rozumíte mi?
Vypněte ten plyn! Prosím! Vypněte ho!
Zabiju ji a tentokrát už to dotáhnu do konce!
Ne!
Do prdele, vypněte ten plyn!
Vypněte to! Vzdáváme se!
Už ne! Vypněte to!
Dejte zbraně někam, kde na ně uvidíme.
Hoďte je na zem.
Plynový masky, všichni!
Nejdřív půjdou rukojmí.
Lars a Gunnar tam zůstanou sami.
Bude to sebeobrana.
Odstupte od dveří!
Nejdřív rukojmí! Tak jdeme!
Řek jsem vztyk! Všichni vstaňte!
Nejdřív půjdou dámy. Jdeme. Jdeme.
Pojďme všichni najednou. Jinak Larse zastřelí.
Jdeme! Jdeme!
Už jdeme! Držte se za mnou.
Máš ho v dobrým úhlu?
Nestřílejte. Nestřílejte.
Nebojte se, zlato. Teď už jste v bezpečí.
Musíte je od sebe oddělit, než vejdou do vstupní haly.
Chcete se vrátit do vězení?
Všichni jsou venku a naživu. Dlužíte mi svobodu.
Tak jo, jdeme, jdeme!
Ne, prosím, ne! Neubližujte mu!
Všechna rukojmí byla osvobozena, včetně Biancy Lindové,
o které jsme se domnívali, že je mrtvá.
Tento případ se dozajista zapíše do dějin
jako jeden z nejzamotanějších a nejsledovanějších celým národem.
V jejich obličejích se zračí velká únava.
Jak se cítíte, slečno Lindová?
Máte návštěvu, Nystrome.
-Kdo to je? -Nevím.
Bianco?
No teda.
Co tady děláš?
Víš něco o Gunnarovi?
Už je venku. Odvolal se a pustili ho.
Takže on je venku a já jsem tady.
A co tvůj manžel? Je v pořádku?
Christopher? Ten se má skvěle.
Je to dobrý chlap. Všichni se máme dobře.
A co budeš dělat, až tě pustí?
Asi odjedu ze Švédska.
Proč?
Copak je?
Já nevím, jen nemůžu…
…nemůžu přestat myslet na to, co jsme prožili.
Pořád mám kvůli tobě na zádech jizvu.
Ale jsem naživu. Přežila jsem.
Podle článku Daniela Langa „Drama v bance“,
který vyšel v časopise New Yorker.